Nej, Gemma. Jag... Jag flyr inte.
–Det råder familjekris. –Du har ju ingen familj.
Jo, det har jag faktiskt, tack. Någonstans.
–James har frågat efter dig. –Har han?
–Jag är faktiskt lite upptagen. –Jaha, okej.
Jag har något jag måste göra. Jag vet inte hur lång tid det tar.
–Okej, vi hörs. –Okej.
Ursäkta, men är det här rätt...adress?
Jäklar! Välkommen.
Ingen fara, jag bits inte. I alla fall inte under dagtid.
Det var ett skämt. Jag skojade. Ni ska bo här i fyra dagar.
Ja, det har nog skett ett misstag. Jag bokade ett spa–paket.
Nej, inte riktigt. Ni har bokat vårt S.P.A–paket.
"Speciell paranormal aktivitet."
–Ursäkta, men vad sa ni? –Det är bara namnet på paketet.
Vi bokar in er och låter slottet och Spencer Dulsleigh sköta resten.
Är det vår nya gäst, Claude?
–Daisy Jones. Ni är väntad. –Som vadå? Färskt blod?
Som spelpartner. General Lyche spelar scrabble med oss. Han är duktig.
Tyvärr, men scrabble är inte min grej.
–Kom, så ska jag presentera er. –Ja, ja, lugn i stormen.
Generalen, låt mig presentera Agatha.
Generalen bor här. Bara tänk dig.
–Jennifer Stobbs här är från... –Cleveland, Ohio. Angenämt.
Jag är här med min shoppingväninna Mabel.
–Du kan väl göra oss sällskap? –Senare, kanske.
Minibar, minibar, var är du, minibar?
Åh, nej. Så hemskt. Vad har hänt?
En psykotisk hårfrisör från helvetet hände!
Varför annars gömma mig på det här dårhuset?
Jag vet någon som kan hjälpa dig.
Hon heter Francie Juddle. Hon är traktens häxa.
Hon härstammar från en lång rad zigenare.
–Dubbelt upp. Dubbeltrubbel. –Jag behöver hårtonic, det är allt.
Jag har nämligen ett litet problem. Med mitt hår.
Det där talar för sig själv.
–Sex? –Älskarna handlar inte bara om sex.
Men det finns någon speciell.
Gör det? Seriöst? Står det vem?
Fråga. Är ett kort märkt med "den rätte"?
Du kommer att märka det. Allt handlar om intuition.
Applicera hårtonicen varje kväll innan läggdags. Det blir 80 pund.
–80 pund? Driver du med mig? –Du bestämmer själv.
Det är inte jag som tappar håret.
DÖDEN
Hör här, din bedrägliga, paddätande, gamla häxa!
Du är precis lika äkta som min peruk!
RÄTTVISAN
Mrs Raisin? Kommissarie Jessop.
–Ni hittade liket? –Det stämmer.
Har ni talat med de andra som bor här ännu?
Var Francie förmögen? Hade något stulits?
Vilken tid besökte ni Juddles husvagn?
Mellan midnatt och klockan ett. Jag vet inte. Jag är lite osäker.
Varför gick ni dit så sent?
Jo...jag har lidit av mardrömmar.
Stora hästar och äkta makar försedda med saxar har jagat efter mig.
Varför är ni förklädd? Ni bär peruk.
Ni har rätt, jag bär peruk. Helt ärligt, är det lite komplicerat.
–Det är ett ovanligt beteende. –Ja, jag förstår vart ni vill komma.
Jag mördade knappast Francie, lämnade mina avtryck och ringde polisen väl?
Ni ska veta att jag inte begår mord, jag löser dem.
Jag måste be er att stanna här i några dagar. Förstått?
Mrs Raisin!
WYCKHADDENS VERKLIGA HÄXA?
Det har skett ett mord på annat håll för en gångs skull.
–Det är ju Agatha. –Var inte fånig. Du är som besatt.
–Nej, titta. Det är Agatha. –Ja, det är det.
"Polisen i Wyckhadden utreder mordet"–
–"på en kvinna som är känd som häxa. Den misstänkta Agatha Raisin..."
–Agatha skulle inte mörda någon. –Inte utan oss.
–Hon behöver hjälp. –Hon är excentrisk, men sluta nu.
–Hon behöver vår hjälp. –Jag känner en polis i Wyckhadden.
Jag ringer Roy.
–Vad ska du göra, James? –Hitta henne. Hon behöver mig.
–Oj, oj. Ett blont bombnedslag. –Ja, ja, glo inte.
Vilken rusning det har varit i dag. Mord är tydligen bra för affärerna.
Alla är redan i matsalen.
–Låt mig presentera er. –Hejsan!
–Vi är på smekmånad. –Jag är här med min nya pojkvän.
Jimbob. Från Texas.
Howdy.
Varför besökte du häxan? Vad gör du ens här, Agatha?
Efterforskningar. Roy bad mig skriva en artikel om...slott.
–I peruk? –Om slott?
–Du hade ju en familjekris. –Jag har...hade det.
–Vi måste sätta igång och jobba. –Nej, du måste hem.
Jag får inte åka härifrån. Vi måste rentvå mitt namn.
Kom, Bill. Berätta vad du vet om mordet.
Tja, motivet verkar vara stöld.
Offrets syster sa att hon hade en stor summa pengar i en metallask.
De hittade den i skogen i morse.
–Mordvapnet? –Ett stort träföremål. De letar än.
Okej. Vi pratar med alla i morgon.
–Roy och Jimbob, ni tar generalen. –Och de andra gästerna?
Vi utesluter dem en och en. Personalen är ännu märkligare.
–Jag måste gå. –På vår bröllopsnatt?
Fast det är ju egentligen inte det, eller hur?
Och jag måste till polisstationen tidigt i morgon bitti.
Stackars Gem.
Jag tror att hon hoppades att något skulle hända mellan henne och Bill.
–Den sanna kärleken är aldrig enkel. –Jag önskar att den vore det.
–Ja, det gör jag. För dem, så klart. –Ja, så klart.
Nej, för alla, faktiskt. Det är så tröttsamt att vara singel.
Allt känns så osäkert.
Det vore så skönt att känna sig säker på saker.
Att ha någon att dela saker med, att ha någon man kan räkna med.
–Du kan räkna med oss. –Ja...
Jaha, då var vi framme.
Ja, det är vi.
–Jag är glad att du kom. –Jag med.
Då så... Dags att sova.
Om jag nu kan sova på det här stora slottet–
–med alla spökerier och mord.
–God kväll. –God kväll.
–God natt. –Ja, god natt.
Agatha går mig på nerverna.
Hon går mig verkligen på nerverna som ingen annan gjort.
Hon gör mig vansinnig ibland. För det mesta, faktiskt.
Hon är irriterande, oförskämd och fullständigt motsägelsefull.
Och ändå tänker jag på henne hela dagarna.
Ärligt talat, så är nog problemet att jag är rädd att det ska gå snett.
Tänk om vi inte känner varandra på riktigt?
Hur vet man om man verkligen känner och kan lita på en person?
Jag och Agatha kommer väl aldrig att kunna dejta varandra lite löst, va?
Det måste vara allt eller inget. Tror du inte det?
Vad tror du?
Roy?
James trånade efter dig. Han ilade hit så snart han såg dig i tidningen.
Han är säkert bara uttråkad eller något.
–Polisen hade då bråttom härifrån. –Det här känns inte bra alls.
–Tror du på zigenarförbannelsen? –Nej.
Titta där.
–Det är ett tecken. –Vi borde gå.
Det är ett budskap från Francie.
Hon höll det här kortet i sin hand när hon dog.
–"Följ din intuition", sa hon. –Min säger mig att vi borde gå.
Titta. Alla har varit här.
Lyche för att prata om sin lever. Han såg allt ut som en suput.
–Daisy var inbokad på en seans. –De är ett gäng tokstollar.
Jennifer, vårtor. Mabel blev spådd i handen.
Claude, den läskige managern. Han har nog en ändlös lista med problem.
Vänta lite. "Agatha Raisin. En fräck kossa. Hårtonic."
Okej, jag tappade håret och ville inte att någon skulle se mig så.
James, menar du. Du är lika besatt som han, eller hur?
Var inte dum!
–Vilka är ni? –Jag var en vän.
–Eller snarare en... –...klient.
–Hon har kala fläckar. –Vi ville visa vår aktning.
Genom att snoka bland min systers saker?
Var Francie din syster?
Då måste jag få beklaga sorgen.
Vi försöker ta reda på vem mördaren är.
Varför bryr ni er om det?
Jag gör det. Francie betydde mycket för många människor–
–och mördaren går fortfarande lös.
–Och hon fixade hennes hår. –Just det.
Jag behöver inte er hjälp. Francie kommer att berätta vem det var.
Francie kommer att göra det, för...?
–Hur då? –Jag är också synsk.
När Francie kommer för att berätta vem som gjorde det–
–så kommer jag att strypa mördaren med mina bara händer.
–Stick härifrån nu. –Okej.
Kom igen, Gemma. Spring, spring, spring!
Ser du taket? Jag vill ha något liknande i vårt badrum.
–Läget? –Du är inte från Texas, eller hur?
Skojar ni? Jag är faktiskt från Oxford.
–Det är bara en lek vi leker. –Dåligt amerikanskt uttal?
Ja, och dessutom har jag arbetat med kontraspionage på MI5.
Jag noterar ofta detaljer.
Agatha Fråga om hans lever
Och hur är det med levern?
Pratar du om mitt organ eller om kvällens middag?
–Båda är i utsökt form. –Bra.
Vad tråkigt med den där häxkvinnan. Kände ni henne?
Nej.
Han ljuger och tror inte att vi fattar det. Vi skrämmer upp honom.
Vill ni spela en omgång?
Jisses, alla är på helspänn på det här stället.
–Vad gör ni? –Vi?
Vi är båda förtjusta i engelsk litteratur.
–Inte sant, Mabel? –Jo, sannerligen.
–Ett parti scrabble, damer? –Äntligen frågar generalen.
Kom, Gemma. Vi ska se vilka böcker de letade efter.
–Medeltidshistoria, genealogi... –Den röda där, tror jag.
Då så.
"Maleus Maleficarum." "Häxhammaren."
Gemma... Boken handlar om trolldom.
KVARTS
–Fel knivar, Carly! Igen! –Ja, ja. Varför så grinig?
Snälla, gör något åt ditt hår. – God morgon, mina damer.
Säg mig... Francie var känd som "Wyckhaddens häxa".
–Sysslar fler i trakten med trolldom? –Inte så vitt jag vet.
–Ni besökte väl henne? –Ni stod i kalendern.
Det är privat. Hon var en vän. Jag hade känt henne i många år.
Innan hon blev klärvoajant jobbade hon i köket här–
–tills hon insåg att hon faktiskt var klärvoajant.
Hon var visst ganska bra på det hon gjorde. Fråga Daisy.
Daisy. Jag vill tacka dig för att du skickade mig till Francie.
Hon fick ordning på mitt hår. Hur visste du att hon var så bra?
Jag är här för att minnas min mans dödsdag. Han omkom i en bilolycka.
Vi gifte oss här så det är en plats full av glada minnen för mig.
–Och Francie...? –Hon försäkrade att han hade det bra.
Hon sa sådant hon inte kunde ha vetat. Hon var äkta vara.
Varför tror du då att någon ville döda henne?
Kanske just för att hon var äkta vara.
Hon kanske kände till någons allra mörkaste hemlighet.
DÖD
HOT
–Två. –Då så...
Generalen leder med 52 poäng.
Men Roy kan få några poäng plus 50 i bonus om han tar hem spelet.
Om, ja.
MÖRDARE
–Ni skulle ju vara så skicklig. –Det är jag.
Varför skulle Lyche mörda Francie?
För att hon visste något om honom och hotade att avslöja hemligheten?
Han kanske inte ens är kontraspion.
James, du kan använda dina militärkontakter och kolla upp honom.
Han har aggressionsproblem.
Snarare alkoholproblem. Såg ni drinkarna han drack?
Alla verkar skumma och de där hade något fuffens för sig i biblioteket.
Daisy är för bra för att vara sann. Bara se på henne.
Daisy är här på sin mans dödsdag. Är hon här vid andra tillfällen?
Ja, vid påsk, bankhelger och hon var här förra julen.
Tack. – Det är väldigt mycket sörjande.
–Hon verkar inte vara tyngd av sorg. –Mabel...
Kom.
–Hon försvann. –Någon så stor kan inte försvinna.
Jag ville visa min aktning och tacka Herren för livets värdefulla gåva.
Gör mig gärna sällskap.
–Ursäkta mig... –Vad sa ni?
God morgon.
–Har du sovit gott? –Strunt i det och lyssna.
Vi borde ha en seans och be Janine försöka kontakta sin döda syster.
–Du tror väl inte på sådant? –Nej, det gör jag inte.
Men det vet inte mördaren, eller mörderskan.
Vi behöver bara sitta runt bordet och få Janine att göra sin grej.
Vad det nu än är. "Är det någon där?" För att se vem som skruvar på sig.
Varför grimaserar du? Det är en genial idé.
–200 pund. –För att prata ut i luften?
–För att kontakta andarna. –Då är det billigare att köpa vodka.
–Det är ansträngande. –För min ekonomi, ja.
Ska jag försöka eller inte?
–Hittade du något om Lyche? –Inga offentliga uppgifter.
–Så han är en bedragare. –Eller en spion.
Jag har en vän som är kontraspion. Jag kan höra med honom.
Något är fel. Daisy limmar på honom, men han tittar knappt på henne.
–Milda makter. Så väldigt spännande. –Vi håller med.
Vi hoppas att någon med en koppling till slottet tar kontakt med oss.
Det är högst osannolikt.
–Hej. –Oj! Hej.
Jag skippar seansen. Det är inte min grej.
Men att sitta ensam med resten av spökena är det?
–Spöken? –Slottet är hemsökt...
...av spöket efter en oäkting till earl.
Jag vet. Jag har själv sett honom.
Så väldigt dramatiskt.
Fatta varandras händer och håll kvar, oavsett vad som händer.
Cirkeln får inte brytas.
Vem där?
Hälsa Tewks från mig.
Herregud, det är mrs Josephs.
Tyst! Någon annan försöker ta sig igenom.
–Kände någon annan vinddraget? –Ja.
Nej.
Min resa har nått sitt slut, men min död har inte hämnats.
Det är därför vi är här. Vem dödade dig?
Rättvisan.
–Vad hände? –Tänd ljuset.
–Nej, det kan hända något mer. –Som vadå?
–Gemma, du krossar min hand. –Förlåt.
Vad är det?
Förlåt, jag hörde ett ljud och sprang in hit. Herregud, hon är död!
Men hur gick det till? Ingen kom in och ingen gick ut.
Och alla höll varandras händer hela tiden.
Jag tillkallar kommissarie Jessop.
God kväll. Era assistenter har hört oss–
–men mitt namn är Bill Wong. Jag är polis i Gloucestershire.
–Behöver ni hjälp, så säg till. –Det är faktiskt en sak.
Din högljudda vän... Var snäll och tygla henne.
–Har alla gått och lagt sig? –Ja...de är helt utmattade.
–Ingen bröt cirkeln, så vem var det? –Kan det ha varit Lyche?
Jag betvivlar det, om han inte kan döda med en hand.
Eller så samarbetade han och Daisy så att han kunde knivhugga Janine.
Jag tror inte att de samarbetar. Generalen ser knappt åt Daisy.
Daisy höll min hand hela tiden.
–Gemma, rörde sig Claude? –Han var orörlig hela tiden.
Om Jennifer släppte Mabel kan hon ha gjort det. Hon är stark nog.
Du kollar upp alla på nätet i morgon bitti, Roy.
Vi går till kapellet. Jag vet att Mabel inte var där för att be.
Men innan dess bör vi alla få oss lite sömn.
–Det måste finnas något här. –Vi kan inte gräva upp de döda.
–Vad gör du? –Det du sa. Gräver upp de...
Se här: "Spencer Dulsleigh, fjärde earlen av Wyckhadden."
"Han föddes, levde och dog på slottet, år 1436 till 1484."
–Det är mannen på porträttet. –Jag hänger inte med.
Tänk om Mabel Dulsey är en ättling till honom?
Hon ville få kontakt med en i familjen vid seansen.
Tror du att hon söker sina förfäder, eller något?
Det ligger nog mycket mer än så bakom.
Vi måste hitta boken, Gemma. Trollkonstboken med hammare.
Den står bland böckerna om medeltidshistoria.
Det var den de tittade på, men här fanns andra böcker också.
Om traktens historia, om genealogi...
Den här har satts tillbaka i all hast och är full av fingeravtryck.
–"Wyckhaddens blodslinje." –"Hor och zigenarförbannelser."
Jag har kollat upp tjejerna. Ingenting på Mabel, men hör här:
–Jennifer är jurist inriktad på... –...arvsfrågor.
–Det finns två linjer, varav en äkta. –Vilken jag tillhör.
Vi hävdar att Mabel Dulsey borde ärva slottet efter nuvarande innehavare...
...som bor på Barbados.
–Och den oäkta linjen? –Earlen bedrev hor med en zigenerska.
–Francie och Janines förmoder? –Så vitt vi vet dog den linjen ut.
–Varför besökte ni Francie, då? –Familjen belades med en förbannelse.
Harmonin skulle återställas när korpen tog över.
Jag har korpsvart hår.
Du gick till Francie i hopp om att få det bekräftat. Fick du det?
–Vi tror att hon var en bedragerska. –Nej, alltså.
Mabel ljuger. Hennes anspråk på slottet är lika oäkta som min peruk.
Profetian kan ha gjort dem ovänner med systrarna.
Inte skulle de döda dem för det.
Kanske, om systrarna tänkte berätta om planerna för ägarna.
Det ligger mer bakom. – Har du hittat något, James?
Bara ett par namn tillhörande den oäkta linjen.
–Var har du varit, Bill? –Hos polisen. De ska gripa någon.
–Det kan de inte göra. –Jo, då.
De har hittat mordvapnet. Det var en brödkavel.
De hoppas att fingeravtrycken ska matcha de på kniven.
Då har de vattentät bevisning.
Tycker du det? Matchande fingeravtryck på mordvapnen?
–Nej, det är för... Det är för... –...för städat?
Det är för uppenbart.
Varför tror du att Jessop inte förhörde er alla själv?
Han borde väl vilja ser er i ögonen och se vem som blir nervös?
–Det var inte vi. –Det vet inte han, eller hur?
Han hade andra spår att följa.
Det måste vara Lyche eller Mabel, så det är någon av dem de tänker gripa.
Så personen är smart nog att knivhugga någon i vår närvaro–
–men dum nog att lämna fingeravtryck överallt? Nej, vi missar något.
Tänk om det var någon annan i rummet?
–Det var ingen där när ljuset tändes. –Ingen kunde gömma sig någonstans.
Varför kom du inspringande helt panikslagen, Roy?
Äsch, du vet...
Carly berättade om ett spöke, så när jag hörde ett ljud sprang jag in.
Var? Här?
Jag gömde mig under hästen.
Okej. Vad var det du hörde?
Ett gnisslande ljud och fotsteg.
Vad finns det här bakom?
En väg in, och en väg ut.
Det förklarar vinddraget.
Mördaren satt inte vid bordet.
–Vem mer kan det vara? –Carly.
Carly Bridgeman, du är gripen för morden på Francie och Janine.
Du har rätt att tiga, men det kan vara menligt för ditt försvar.
–Jag sa ju att det var Carly. –Nej, det kan det inte vara.
Kom igen. Intuition, intuition...
Det räcker nu. Snälla ni, sluta. Sluta.
Snälla, lyssna på mig.
Oroa dig inte, Carly. – Jag ska tala med er chef.
–Det här är fel! –Vad gör du, Agatha?
–Det här är ett polisärende. –Men det är inte rättvisa, eller hur?
–Vad skulle Carly ha för motiv? –Francies pengar.
Hennes avtryck fanns på metallasken, brödkaveln och kniven.
Jag rörde asken hos Francie och jag arbetar i köket.
Red ut det här för mig, solstråle. Varför mördade hon Janine?
Det var tio personer i rummet, men ingen såg Carly. Hur tog hon sig in?
–Via den hemliga gången. –Så ni känner till den?
–Hur då? –Det är sådant jag ska veta.
Nu har ni snårat in er, för det här handlar om familjeträd.
Jag tror inte att den oäkta linjen dog ut.
Jag tror att den levde vidare. Gissop, Gizup, Jessop...
Ni tänkte hävda er rätt till slottet och det visste Francie.
Hon kom på er hemlighet och ni var rädd att även Janine skulle göra det.
Tarotkortet hon höll i handen när hon dog: Rättvisan.
Det sista Janine sa med Francies röst var "rättvisa".
Det var ingen önskan. Det var svaret på en fråga.
På frågan om vem som mördade henne var svaret "rättvisan".
Vem är det som representerar rättvisan?
–Varför ger ni er på Carly? –Säg det, annars gör jag det.
Jag försöker vänja mig vid stället. Jag vill helst inte, men jag måste.
Carly är ägarens dotter och arvtagerska.
Naturligtvis. "Den med korpfärgat hår."
–Allt har varit förgäves. –Men det visste ni?
–Ni ville ha henne ur vägen. –Nu har jag fått nog av det här.
–Du har inga polisbefogenheter. –Men det har jag.
–Jessop erkände. –Lysande.
–Vad gör hon nu? –Min kontakt har återkommit om Lyche.
Han var visst en hjälte på MI5–
–tills han miste en man i fält och fick ett nervöst sammanbrott.
Därav tycker han inte om att förlora.
–Vet ni att Daisy är kär i er? –Daisy? Nej, det tror jag inte.
Hon är ung och vacker, och jag... Tja, det är inte jag, eller hur?
Sluta nu. Vad pratar ni om?
Många kvinnor finner en avslappnad militärstil...ganska attraktiv.
Ni måste sluta gömma er och ta tjuren vid hornen.
Jag tror inte att jag kan det.
Gör det för hennes skull. Ni är inte den enda som behöver gå vidare.
–Vi kanske kan ta en promenad? –Jag trodde aldrig du skulle fråga.
–Agatha är fantastisk, inte sant? –Ja, det är hon.
–Jag saknade dig när du gav dig av. –Jo, men...
Bara var tyst och lyssna. Bara lyssna för en gångs skull.
Jag saknade dig när du gav dig av.
Det fick mig att fundera.
Du är helt omöjlig.
En irriterande, lysande, frust– rerande, magisk mardröm till kvinna.
Du skickar blandade signaler.
Jag vill att du ska vara min lysande, magiska mardröm till kvinna.
Jag vet, det är helgalet. Vi har inte ens... Vi borde ha...
Men det är också så... så fullständigt rätt, eller hur?
Agatha Raisin...
Vill du gifta dig med mig?
Text: Anna–Karin Strobel Lando www.sdimedia.com